VOL. LVII | Березень 1, 1936 | № 5

(Переклад з рос. журналу, перекладеного з англ. видання; наведені у перекладі цитати з Біблії - це переклад рос. сінод. Біблії українською мовою)

ЛОЯЛЬНІСТЬ І ВІРНІСТЬ

"Храни, мій сину, що твій батько заповідає, й материної науки не цурайся; На серцї їх собі по всї часи навяжи, повісь собі їх на шиї. Бо заповідь - се твій сьвітильник, навчаннє - се сьвітло, дорога ж до жизнї - се докір і наука;". - Притчі 6:20, 21, 23 (пер. Куліша)

Єгова вимагає абсолютної відданості й вірності від кожного, кого Він робить членом своєї царської організації. Те саме правило, мабуть, застосовне до всіх, хто отримує життя вічне. Єгова - Отець, або Податель життя, і немає життя вічного, крім того, що походить від Нього. Він дає великий дар життя через Ісуса Христа, Свого Виконавця (Рим. 6:23) Матір'ю членів царського дому є організація Бога Єгови, символізована Його дружиною, інакше званою Сіон. Усі, хто народжений від неї, отримують життя від Єгови Бога і вчаться в Нього. (Ісая 54:13) Коротенько, сенс притчі 6:20 такий: сини Божі повинні дотримуватися Його заповідей і керуватися законом Його організації, "Бо заповідь - це світильник, і настанова - світло, і докір і наука - шлях до життя".

2 Хоча англійське слово лояльність не зустрічається у священних Писаннях, проте в Біблії є багато слів, які мають точно таке ж значення, як і лояльність. Священні Писання ясно вчать, що кожна людина, яка отримує вічне життя, повинна довести свою лояльність і вірність. Існує відмінність між лояльністю і вірністю. Технічно, можна бути лояльним і не бути вірним. Ніхто не може бути обраний членом царського дому, якщо тільки ця людина не виявиться одночасно лояльною і вірною. Ісус Христос завжди лояльний і вірний, про Нього написано, що Він "Вірний і Істинний". Він - Господь панівних і Цар царів, а ті, хто з Ним, - покликані, обрані та вірні. (Об'явл., 19:11; 17:14) Таким чином, видно, що кожен із членів тіла Христа повинен бути образом Глави Ісуса Христа. - Римлянам 8:29

ВИЗНАЧЕННЯ

3 Відповідне визначення слів лояльність (loyalty) і вірність (faithfulness) можна знайти у священних Писаннях. Слово лояльний (loyal) походить від того самого кореня, що й слово закон (law). Закон - це правило дій або поведінки, яке приписане й обов'язкове для виконання вищим органом влади, яке наказує, що є правильним, і передбачає покарання за порушення цього встановленого правила або закону. Законним вважається те, що дозволено законом і робиться відповідно до нього. Лояльність означає те, що робиться в суворій відповідності до закону; те, що робиться відповідно до закону Божого. Лояльне створіння - це той, хто діє відповідно до Божого закону. Тому лояльність Богу означає ретельний і суворий послух Його закону. Його воля - це Його закон, виражений чи невиражений, і ця воля виражається в Його слові для правильного керівництва людиною, яка бажає бути правою. "Слово Твоє - світильник нозі моїй і світло стежці моїй". (Псалом 119:105) Іншого правильного керівництва не існує.

4 Вірність означає щось більше, ніж просто покора букві закону. Вірний - це той, хто заслуговує на довіру, стійкий, твердий, надійний, істинний і постійний. Вірність означає суворе дотримання того, що правильно, як це приписано Господом. Це означає пильність і обережність у дотриманні та виконанні обов'язку або виконанні зобов'язання. Бути вірним - означає бути чесним, постійним і незмінним. Це означає непорочність. Щоб зберегти свою непорочність по відношенню до Бога, необхідно бути вірним. Це означає, що така людина має бути вірною і постійною у своїй прихильності та посвяченні Богові, тому що вона пов'язана з Богом і Христом урочистим заповітом. Це означає, що людина в заповіті з Богом має бути ретельною і твердою в дотриманні та виконанні дорученого їй служіння. Це означає бути правдивою, надійною, такою, що підкоряється. Тільки праведники, які зберігають і дотримують свою непорочність по відношенню до Бога, входять у Його царський дім. "Відчиніть ворота, нехай увійде народ праведний, що зберігає правду". (Ісая 26: 2) Вивчаючи тексти, які слідують за цим, можна побачити відмінність між лояльністю та вірністю, а також те, що Бог вимагає від своїх синів бути одночасно лояльними та вірними.

ЛОЯЛЬНИЙ

5 Закон Єгови є правилом дії або поведінки, яке Він приписав людині; він досконалий, і той, хто ходить істинно й щиро в Божому законі, йде правильним шляхом, і, перебуваючи в ньому, така людина отримає вічну милість Божу. (Псалом 19:7-9) Про Ісуса записано такі слова: "Я бажаю виконати волю Твою, Боже мій, і закон Твій у мене в серці". (Псалом 40:8) Це означає, що в усі часи Ісус цілковито відданий правилу Єгови Бога, визначеному для праведних, що таким в усі часи було правило Його серця, і що в усі часи Він радий виконувати волю Божу. Подібне правило стосується і всіх людей, які благословенні Богом, як написано: "Блажен муж, що не ходить до ради нечестивих, і не стоїть на дорозі грішних, і не сидить на зібранні розпусників, а в Господньому законі воля його, і над Законом Його роздумує він вдень і вночі!" (Псалом 1: 1, 2) Роздумувати про закон Божий день і ніч означає постійно думати про нього, тобто людина постійно думає про волю або закон Божий і намагається керуватися цим законом. Вона постійно розглядає свою поведінку у світлі закону Божого. "Серце" означає водночас місце мотивації та посвячення, і має завжди перебувати в гармонії із законом Божим. "Уста праведника вимовляють премудрість, і язик його вимовляє правду. Закон Бога його в серці в нього; не похитнуться стопи його". - Псалом 37:30, 31

6 Людина може зовні дотримуватися закону Божого, тобто виконувати те, що часто називають буквою закону, й інші, спостерігаючи за її поведінкою, скажуть: "це законослухняна людина". Але судити повинен Господь. Він судить з іншого погляду, ніж людина, тому що Бог дивиться на мотив, який спонукає людину діяти. "Я [дивлюся не так], як дивиться людина; бо людина дивиться на обличчя, а Господь дивиться на серце". (1 Сам. 16: 7) Дуже легко обдурити людей, але ніхто не може обдурити Господа.

7 Якщо людина не знаходить радість у виконанні волі Божої, вона не може жити. "Нехай прийде до мене милосердя Твоє, щоб я жив, бо закон Твій - радість моя. Нехай буде серце моє тверде в уставах Твоїх, щоб мені не було соромно. Я жадаю спасіння Твого, Господи, і закон Твій - радість моя". (Псалом 119:77, 80, 174, KJV) Рушійною причиною послуху закону Божому має бути любов, тобто готовність відгукнутися на вимоги закону, не озираючись на те, що може бути придбано особисто в цьому житті. Правильним мотивом має бути щире бажання служити Богові, тому що Він правий, праведний і справедливий. Тому особливо важлива заповідь Божа, яка говорить людині: "Возлюби Господа, Бога твого, усім серцем твоїм, і всією душею твоєю, і всією думкою твоєю, і всім розумом твоїм". (Матвія 22:37) Створіння, які бажають догодити Богові, не можуть ділити свою любов або відданість між Богом і будь-яким створінням, або будь-яким бовваном, або річчю.

8 Закон Божий є Його правило дії або поведінки, приписане для всіх людей. Заповідь Господа - це чіткий і підкреслений вираз Його волі або закону щодо того, хто перебуває в завіті з Богом; заповідь спрямовує створіння на правильний шлях і на те, що воно має робити. Кожна заповідь Господа є частиною Його закону. Заповіді не тільки наказують правильний шлях людини або її поведінку, а й роблять обов'язковим, щоб ті, кому заповіді адресовані, слідували такому шляху поведінки. Ізраїльтяни були народом Божого заповіту, які добровільно погодилися виконувати Його волю. Вони, як народ, були попередниками тих, хто почав іти стопами Ісуса Христа, щоб стати частиною Божого святого народу. Справжні ізраїльтяни - це ті, хто вступив у угоду з Єговою, вірячи в заслугу крові Ісуса Христа, і хто особливо і підкреслено зобов'язаний коритися Його закону і Його заповідям, тому Бог дав заповідь усім своїм людям заповіту, а саме: "Нехай не буде в тебе інших богів перед лицем Моїм. Не роби собі кумира і ніякого зображення того, що на небі вгорі, і що на землі внизу, і що у воді нижче землі; не поклоняйся їм і не служи їм". - Вихід 20:3-5

9 Усяке створіння має обирати: або залишитися з дияволом і служити йому, або, якщо воно того бажає, служити Богові; але коли людина добровільно погоджується виконувати волю Божу, вона вступає в угоду з Богом і тому приймає ім'я Єгови Бога. Якщо вона ділить свою відданість і служіння між Богом і дияволом або будь-яким з його агентів, представників або бовдурів, вона вимовляє ім'я Бога всує. Це означає, що вона приймає ім'я Бога без будь-якого доброго результату, але, навпаки, це закінчується для такої істоти катастрофою. Ця людина стає ідолопоклонником і має зазнати повної втрати.

10 Виразна заповідь Господа у Вихід 20:3 дана для блага створіння, тому що створіння, яке погодилося виконувати волю Божу, повинно дотримуватися й виконувати свою угоду або угоду, а це воно може зробити, лише не маючи іншого бога, окрім Єгови. З цієї причини людина, яка уклала угоду з Богом, не може діяти всупереч Божому закону. Салют прапору земного уряду або гайль (чи привітання) людині, що є видимим правителем такого уряду, приписує спасіння тому, що прапор або привітання людини символізують або представляють. Для людини немає порятунку або життя, крім того, яке Бог дав через Ісуса Христа. Той, хто вступив у заповіт із Богом, повністю погодився з цією великою істиною. (Дії 4:12) Те, що це створіння приписує спасіння будь-якій створеній людиною речі, владі або образу, наприклад, тому, що представлено прапором народу або людиною чи людьми, які керують народом, є прямим порушенням заповіді Божої і означає, що людина, чинячи так, вимовляє ім'я Бога всує, і якщо вона наполягає на такому курсі, то повинна зазнати знищення.

11 Для деяких людей салютування прапору нації або хайль людині, яка є правителем держави, мало або нічого не значить, бо вони не мають розуміння Божої заповіді і не вступили в угоду з Богом, щоб виконувати Його волю. Багато людей стають в ряд з такою церемонією салютування, тому що вони бояться влади людей, і багато хто салютує, бо інші роблять це, і багато хто не може назвати причину, через яку вони так чинять. Зовсім інакше йде справа з тими людьми, які уклали угоду виконувати волю Божу. Вони не можуть виправдатися тим, що вони не знають. Деякі люди, які уклали угоду виконувати волю Божу, можуть салютувати прапору і вітати людину, щоб уникнути негативної критики або переслідування, і вони можуть робити таке салютування із застереженням у думці, що вони не вважають прапор або людину скільки-небудь значущими. Таким чином, така людина обманює людей, але вона не обманює Бога, який дивиться на серце або мотив. Людина в заповіті, яка чинить так, є лицеміром і гидотою в очах Бога.

12 Божий народ заповіту не має права казати іншим, які не перебувають у заповіті з Господом, щоб вони не салютували прапору, або не вітали людей. Кожен має обирати сам. Послідовнику Ісуса Христа наказано поводитися тихо і займатися своїми справами. (1 Фесал. 4:11) Не його справа говорити іншим, що вони можуть робити або не робити. Однак у Божому народі заповіту кожен повинен уважно стежити за своїм власним способом дій, щоб він перебував у гармонії з волею Божою. Народ заповіту Єгови Бога може бути лояльним до Нього тільки тоді, коли він суворо дотримується встановлених Богом правил. Господь велів зробити запис у Своєму Слові про вірних євреїв, які відмовилися поклонитися образу диявольської організації, і, без сумніву, це було зроблено з тією самою метою, щоб наголосити на необхідності суворої слухняності Божому закону або заповіді. (Даниїл 3) Божий народ заповіту справно підкоряється кожному закону країни, що перебуває в гармонії з Божим законом, але коли виникає пряма суперечність між законом людини і Божим законом, Божий народ заповіту повинен підкорятися Божому закону, незалежно від того, що можуть говорити або робити люди. - Дії 4: 19; 5: 29

ОБМАН

13 Людина, яка уклала угоду з Єговою, може спробувати переконати себе в тому, що вона може виправдати свою поведінку. Вона дозволяє своїм егоїстичним мотивам направляти її хибним шляхом. Вона будує аргументи на підтримку своєї поведінки, які виявляються хибними. Щоб підкреслити цей момент, ще раз зверніть увагу на слова першого наведеного тут тексту: "Бережи заповідь батька твого, і не відкидай настанови матері твоєї". Егоїстична людина говорить, по суті, таке: "Я обміркував для себе це питання, і моє розуміння таке, що я можу на вигляд підкорятися всім людським законам, навіть тим, що прямо суперечать Божому закону, і я думаю, що найкраще йти шляхом найменшого опору, щоб жити в мирі з усіма іншими істотами, і тому я буду відповідати тому, що є правилом поведінки в моєму суспільстві". Людина, яка міркує таким чином, не володіє духом здорового глузду. Божий народ заповіту повинен пам'ятати, що людські міркування і висновки часто бувають дуже помилковими. Є тільки один вірний і надійний дороговказ - це Слово Боже, і тому Господь каже Своєму народові заповіту: "Сподівайся на Господа усім серцем твоїм, і не покладайся на розум твій. У всіх шляхах твоїх пізнавай Його, і Він направить стежки твої". (Притчі 3:5, 6) Послідовник Ісуса Христа повинен порівнювати свої дії та вчинки із законом Божим, і тільки з ним.

14 "Настанови матері твоєї" - це правильний шлях поведінки, якого повинні дотримуватися ті, хто належить до Божої організації. Велика милість до людини бути введеною в організацію Господа і стати її частиною. Однак жодній людині не буде дозволено довго залишатися в цій організації, якщо вона добровільно порушує інструкції організації. Порушувати вказівки, що виходять від Божої організації, означає залишити "настанови матері твоєї". Єгова має столичну організацію, головою якої є Ісус Христос, і ця організація, будучи найвищою частиною або "вершиною" Його святої гори, яка також називається Сіон. Про правило дії, яким повинен керуватися народ Божий, Єгова каже: "бо з Сіону вийде закон". (Ісая 2:2-4) Тепер ми перебуваємо в "останніх днях", і дім Господній встановлений над царствами цього світу. Господь перебуває у своєму святому храмі і наказує, щоб уся земля зберігала перед Ним мовчання. Це час, коли багато людей, тобто велика громада, приходять і кажуть: "Ходімо в царство Господнє, в дім Бога Якова, щоб нам іти правильним шляхом". Таким чином, вони приєднуються до Божої організації. На землі в Господа є організація, і своїх слуг у цій організації Господь навчає, спрямовує, наставляє. Закон або правило для людини, і для поведінки цієї організації, Господь Ісус посилає як виконавець Єгови. Кожен член організації зобов'язаний бути суворо уважним і радісно слухняним до вказівок, які Господь посилає з Сіону. Ісус Христос, Голова цієї організації, є великим Пророком Єгови, і всі, хто перебуває в заповіті з Богом, повинні слухати і повністю коритися цьому великому Пророку, а той, хто не зможе або відмовиться коритися, буде знищений. (Дії 3:23) У цій організації Бог поставив кожну людину так, як Йому завгодно. Жодна людина не може привласнити собі цю честь. (1 Корин. 12:18; Євреям 5:4) Кожен в організації Господа повинен стояти або падати для свого Учителя. (Рим. 14:4; Ефес. 6:9) Людина, до якої Господь благоволить, даючи їй місце у своїй організації, і це місце підпорядковується якомусь іншому місцю, відведеному якійсь іншій людині в цій організації, міркує, що вона мудріша від інших, має більші здібності, ніж інші, і тому вона буде ігнорувати вказівки організації і слідувати своїм власним шляхом. Інструкції надходять до нього через стандартний порядок в організації, які він не тільки ігнорує, а й замінює своїми власними ідеями під час виконання обов'язків перед організацією. Він вважає, що інструкції організації не мають для нього жодного значення, і з презирством відгукується про тих, хто доносить до нього ці інструкції. Він нарікає і скаржиться на те, що від нього вимагають, він гордовитий, суворий, зарозумілий і слідує своїм власним егоїстичним курсом. Тим самим вона винна в тому, що залишила "закон матері своєї", тобто Божий устрій. Коли його увагу звертають на те, що він нехтує вказівками організації, таке викриття злить його, і він застосовує слова образи до тих, хто звертає його увагу на його беззаконня або недоліки. У Господа є свій добрий спосіб викривати тих, хто збивається зі шляху суворого послуху Його закону або інструкціям організації. Якщо людина йде неправильним шляхом і отримує викриття, то таке викриття йде їй на користь, якщо воно правильно прийняте, як написано: "Бо заповідь - се твій сьвітильник, навчаннє - се сьвітло, дорога ж до жизнї - се докір і наука". (Притчі 6:23, Куліша) Зворотне твердження цього Писання повинно бути істинним: хто в заповіті з Богом нехтує заповіддю Єгови та повчаннями Його організації, той не перебуває на шляху до життя.

15 Якщо людина боїться Бога, то вона мислитиме тверезо і чинитиме мудро, бо "початок мудрості - страх Господній". (Псалом 111:10) "Страх Господній - ненавидіти зло", тобто ненавидіти й утримуватися від усього, що могло б завдати шкоди Божій організації або тим, хто старанно виконує служіння в цій організації. (Притчі 8:13) Послух закону Божому і Його організації є єдиним шляхом, що веде до життя; як написано: "Вчення мудрого - джерело життя, що відводить від тенет смерті". (Притчі 13:15) Зневажати, ненавидіти або навмисне порушувати інструкції організації, тобто закон Божої організації, - це дурний шлях для людини. Людина доходить до моменту, коли вона повинна швидко вирішити, чи дослухається вона до отриманого докору і поверне в правильний бік, або ж вона піде своїм егоїстичним шляхом і проігнорує докір, що прийшов до неї. Один шлях веде до смерті, інший - до життя і благословення Господа. Про це написано: "Доки, невігласи, будете любити невігластво? [доки] буйні тішитимуться буйством? доки дурні ненавидітимуть знання? Зверніться до мого викриття: ось, я виллю на вас дух мій, сповіщу вам слова мої. І ви відкинули всі мої поради, і викриттів моїх не прийняли. За те і я посміюся над вашою погибеллю; потішуся, коли прийде на вас жах". - Притчі 1: 22, 23, 25, 26

16 Людина може вибудовувати аргументи на виправдання своєї поведінки і з готовністю ігнорувати викриття, які приходять до неї за порушення інструкцій організації. Богові може бути до вподоби, щоб у Його організації була одна людина, чий обов'язок - давати інструкції, яка володіє меншими природними здібностями, ніж багато інших, але це не виправдання і не привід для інших нехтувати інструкціями, що надходять від організації Господа. У кожного є вибір: бути слухняним вказівкам організації або спокійно і тихо вийти з неї. Якщо він хоче догодити Господу, він робитиме своїми силами те, що знайдуть зробити його руки, сподіваючись на Господа, Який усе влаштує на його благо.

ГОДУВАННЯ ЙОГО ЛЮДЕЙ

17 Учителі Божого народу заповіту, які живлять його відповідною для нього духовною їжею, не є людьми. Це особливо вірно з часу приходу Господа Ісуса в храм. Бог і Ісус Христос - це Вчителі. (Ісая 30:20) Господь Ісус у храмі роздає їжу для своїх людей. Він повинен використовувати якісь людські засоби для передачі духовної їжі в розум створінь, що мають людський організм. Він не став би використовувати різноманітні засоби і численні канали, через які діяла б Його організація і передавалася б Його духовна їжа. Господь довів своєму народові, особливо протягом останніх кількох років, що Він годує свій народ істиною через публікації Вартової Башти. Жодна людська винахідливість або здібність не могли б пояснити сенс пророцтв, які народ Божий отримав за останні кілька років. Пророцтво не має особистого тлумачення, і той, хто намагається надати пророцтву особисте тлумачення, показує себе нерозумним, бо своєю поведінкою він говорить у своєму серці: немає Бога, тобто, що Бог і Христос не керують своїм народом заповіту. (2 Петра 2:20; Псалом 14:1) Сам Господь веде свій народ і живить його, і це включає в себе останок, а також "велику громаду". - Об'явл. 7:17

18 Якщо людина здобула прихильність Господа, будучи призначеною на якесь місце в Його організації на землі, а потім нехтує духовною поживою, яку Господь видає на благо Свого народу, і підміняє її своїм власним вченням і тлумаченням, то вона, без сумніву, 'залишає закон матері своєї'. Коли на її неправоту звертають увагу, це саме по собі є викриттям від Господа і дає їй змогу звернутися до правильного шляху. Те, що обов'язок Вартової Башти - звертати увагу на такі речі, випливає зі Слова Господа. Коли людина бачить, що вона відступила від 'закону матері своєї', і отримує викриття від Господа, її привілей - прислухатися до цього викриття і швидко звернутися до Бога. Чи може вона отримати благословення вічного життя, якщо не зможе і відмовиться це зробити? Відповідь можна знайти у Святому Письмі, яке говорить: "За те, що вони зненавиділи знання і не обрали [для себе] страху Господнього, не прийняли поради моєї, знехтували всі викриття моїми, за те й будуть вони куштувати плоди своїх доріг, і насичуватимуться помислами їхніми. Бо завзятість невігласів уб'є їх, і безтурботність дурнів погубить їх". (Притчі 1:29-32) Якщо ж він прислухається до докору і навернеться на правильний шлях, то Господь каже йому: "а той, хто слухає мене, буде жити безпечно і спокійно, не боячись зла". - Притчі 1:33

19 Якщо людина, удостоєна бути членом Божої організації на землі, наполягає на тому, щоб слідувати своїм власним ідеям і нехтувати "настановами матері твоєї", і протиставляє себе організації Господа, вона, чинячи в такий спосіб, стає чинителем несправедливості (iniquity, англ.). Значення слова "несправедливість" (iniquity, англ.) не обмежується тими, хто чинить мерзенні злочини проти інших. Це слово походить від слова "inequity", що означає беззаконня або того, хто діє всупереч Божому закону. Саме ті, хто стоїть у лінії Царства, перебувають у небезпеці потрапити в тенета беззаконня. Покора закону Господньому потрібна, як каже Ісус: "Не всякий, хто каже Мені: "Господи! Господи!", увійде в Царство Небесне, але той, хто виконує волю Мого Отця Небесного". Потім Господь показує, що коли Він прийде до храму на суд, багато хто думатиме, що він має отримати вічне благословення Господа й увійти в Царство, навіть якщо він йшов своїм власним самолюбним шляхом. "Багато хто скаже Мені того дня: Господи! Господи, чи не від Твого імені ми пророкували, і чи не Твоїм ім'ям бісів виганяли, і чи не Твоїм ім'ям багато чудес творили? І тоді оголошу їм: Я ніколи не знав вас; відійдіть від Мене, що чинять беззаконня". (Матвія 7:22, 23) Ангели Господні, що служать у храмі, направляються Господом, щоб вигнати всіх таких беззаконників. "Пошле Син Людський Ангелів Своїх, і зберуть із Царства Свого всі спокуси і тих, хто чинить беззаконня, і вкинуть їх у вогнище вогняне, і там буде плач і скрегіт зубів". - Матвія 13:41, 42

20 Той, хто перебуває в завіті з Богом і любить Бога, не шукатиме приводу для того, щоб образитися і поставити себе в опозицію до Божої організації. Якщо його серце праве, ніщо не зможе відвернути його від служіння Господу. Вона може думати, що з нею несправедливо обійшлися інші в Божій організації; вона може відчувати себе сильно засмученою через це; але якщо вона любить Бога і Його закон, вона вирішить, що випробування прийшло на неї, і такою буде діяти для власного добра, якщо вона твердо стоятиме за Господа і в Його служінні, і якщо вона справді любить Бога, вона так і зробить. "Великий мир у тих, хто любить закон Твій, і немає їм спотикання". - Псалом 119:165

21 Людина може бути залишена і гнана своїми земними батьками, братами і сестрами, усіма, кого вона вважає своїми друзями, але це не є виправданням для образи на Господа і Його організацію. Якщо людина слухняна великій заповіді про любов до Бога, ніщо не стане на її шляху служіння Богу і ніщо не змусить її відмовитися від служіння в організації Господа. "Якщо хто приходить до Мене і не зненавидить батька свого і матері, і дружини, і дітей, і братів, і сестер, і навіть самого життя свого, той не може бути Моїм учнем". - Луки 14:26, Рот.

22 Ґрунтуючись на Божій заповіді своєму народові заповіту, до синів Божих, які нині перебувають на землі, звернені такі слова: "Діти, бережіть себе від ідолів". (1 Іоанна 5:21) "Отже, улюблені мої брати, тікайте від ідолослужіння". (1 Корин. 10:14) "Бо непокора є такий самий гріх, що чаклунство, і противлення те саме, що ідолопоклонство". (1 Сам. 15:23) Ті, хто в заповіті з Богом, хто любить Його і хто отримає Його вище схвалення, не дозволять нічому встати між ними та абсолютною і повною відданістю, послухом і служінням Господу в Його організації. Громадянство цих вірних - на небесах. (Фил. 3:20) Господь Ісус - їхній Цар, і Він прийняв Своє Царство. Відданість вірних має бути цілком присвячена Богові та Його Царству, і вони відмовляються йти на будь-який компроміс із ворогом. Подібно до вірного апостола, який отримав свій вінець життя, кожен із вірного останка тепер каже: "Бо я впевнений, що ні смерть, ні життя, ні Ангели, ні Початки, ні Сили, ні теперішнє, ні майбутнє, ні висота, ні глибина, ні будь-яка інша тварюка не може відлучити нас від любові Божої у Христі Ісусі, Господі нашому". (Римлянам 8: 38, 39) У серці кожного з них написаний закон Божий, і з Його благодаті вони будуть коритися Його закону.

ВІРНІСТЬ

23 Єгова призначив Люцифера на важливу посаду у своїй організації. Люцифер був сильно вражений власною значущістю і забажав того, що належало виключно Єгові і на що Люцифер не мав права. Досконалий від самого початку, повністю здатний підкорятися Божому закону, він натомість загордився і звернувся до беззаконня або несправедливості. (Єзек. 28:15) Щоб здійснити свій самолюбний намір, він винайшов і проголосив першу брехню, і тому став батьком неправди, кінець якої - знищення. Упродовж століть Бог дозволяв дияволу залишатися і здійснювати своє беззаконня до призначеного Богом часу виправдати своє Слово та ім'я, і це давало змогу іншим створінням добровільно проявляти свій законний послух або слідувати шляхом беззаконня; бути вірними або невірними, і в такий спосіб кожен стає відповідальним за свою власну долю.

24 І вивів Бог із Єгипту, над яким диявол мав володарювання, нащадків Якова, і наказав Мойсею вести їх через пустелю по дорозі в землю обітовану. Коли вони дійшли до землі моавитської, Мойсей зібрав ізраїльтян і за вказівкою Єгови сказав їм: "Тож знай, що Господь, Бог твій, є Бог, Бог вірний, що береже заповіт [Свій] і милість до тих, хто любить Його, хто зберігає Його заповіді, аж до тисячі пологів, і тим, хто ненавидить Його, відплачує за їхнє лице, знищуючи їх, і не забариться, а тим, хто ненавидить Його, особисто відплатить особисто". - Втор. 7: 9, 10

25 Тут Бог сповіщав своє незмінне правило, що Він завжди вірний і виконує те, що Він обіцяє, і що Він вимагає такої самої вірності від усіх тих, хто вступає з Ним у угоду. Питання тоді було і зараз стоїть так: хто стоятиме на боці Єгови і залишатиметься твердим, непохитним, надійним і істинним? Хто збереже свою непорочність по відношенню до Бога?

26 Недостатньо, щоб людина стала на бік Єгови і голосно проголосила ім'я Єгови. Вона повинна довести свою повну відданість Єгові під випробуванням. Гордий Люцифер не був вірний своїй угоді. Оскільки сатана має бути знищений через його невірність, то це - незмінне правило, оголошене, що всі матимуть подібний кінець, хто стане невірним Богу. Це незмінне правило ще раз підкреслюється Словом Божим: "Любіть Господа, всі праведні Його, Господь береже вірних, а тим, хто чинить нечестиво, відплачує з надлишком". (Псалом 31:23) "Очі мої на вірних землі, щоб вони перебували при мені; хто ходить шляхом невинності, той буде служити мені. Не житиме в домі моєму той, хто чинить підступно; той, хто говорить неправду, не залишиться перед очима моїми. З раннього ранку буду винищувати всіх нечестивців землі, щоб викорінити з граду Господнього всіх, хто чинить беззаконня". - Псалом 101:6-8

27 Духовенство богохульно заявляє, що Бог через Христа простягає руки, благаючи людей прийти до Нього. Це нечестива, богохульна заява. Питання не в тому, скільки людей може дістати диявол і скільки може дістати Бог, а в тому, скільки людей під час випробування твердо стануть на бік Єгови, збережуть свою непорочність по відношенню до Бога і залишаться живими? Чи зможе диявол залучити всіх людей на свій бік і проти Єгови? Безсумнівно, йому вдасться залучити більшість із них, але буде багато тих, хто збереже свою непорочність і доведе, що сатана брехун. Усі невірні помруть, і тільки вірні житимуть, бо Бог дає життя тільки вірним. Він благословляє тільки тих, хто залишається вірним і непохитним. А хто поспішає збагатитися владою, грошима і пошаною серед людей, щоб задовольнити свій егоїзм, той іде до вірної загибелі: "Вірна людина багата на благословення, а хто поспішає розбагатіти, той не залишиться непокараним". - Притчі 28: 20

КЕРІВНИЦТВО ТА ПОПЕРЕДЖЕННЯ

28 Бог повелів записати у своєму слові "приклади" і "зразки" вірності й невірності, щоб вони слугували керівництвом для тих, хто хоче чинити правильно, і застереженням для тих, хто йде невірним шляхом. (1 Корин. 10: 6-11; 1 Сол. 1:7; 2 Сол. 3:9; Фил. 3:17) Він наказує своєму народові: "Намагайся представити себе Богові гідним". (2 Тимофія 2:15) Життєво важливо, щоб ми, таким чином, розглядали тих, хто передував нам і отримав Боже визнання. Ба більше, це правило може бути встановлене як незмінне, а саме: жодна людина не може бути вірною, якщо вона не любить Бога, а якщо вона любить Бога, то вона відставить своє "я" вбік, і старанно прагне пізнати й виконувати волю Божу.

29 Адам став невірним, тому що не любив Бога. Він не любив Єву, хоча й казав, що любить. Адам бажав Єву для себе і хотів мати свій власний шлях. Та ж сама схильність продовжує проявлятися і серед інших людей. Людина може сказати: "Я люблю Єгову, і я вірний". Потім вона повинна довести свої слова. На нього чекає випробування, в якому він повинен вибрати між тим, щоб догодити своїй дружині, і тим, щоб служити і догоджати Богові. Чоловік каже: "Я кохаю свою дружину і залишуся поруч із нею, що б не сталося". Насправді він не любить ні свою дружину, ні Бога. Якби він любив Бога, то з радістю виконував би волю Божу, підкоряючись Його заповідям, а якби він любив свою дружину, то, бачачи, що вона обрала невірний шлях, вказав би їй на це і спробував би наставити її на шлях істинний згідно зі Словом Божим. Людина, яка справді любить Бога, твердо стоятиме на боці Господа, і нехай її дії будуть прикладом або керівництвом для тих, хто близький до неї земними узами і також перебуває під випробуванням. У людини немає жодного виправдання чи обґрунтування для того, щоб зійти з праведного шляху, щоб допомогти комусь, хто збився зі шляху.

30 Саме дрібниці виявляють вірність і невірність. Бог не вимагав від Адама виконання великого завдання, але Він вимагав від нього бути твердим, стійким і слухняним. Бог не вимагає від тих, хто слідує за Ісусом Христом, здійснювати великі справи, але Він вимагає, щоб вони залишалися непохитними, правдивими, вірними і надійними. "Від домобудівників же вимагається, щоб кожен виявився вірним". (1 Корин. 4:2). Хоч би який обов'язок був покладений на того, хто уклав угоду виконувати волю Божу, цей слуга має бути вірним у виконанні такого покладеного обов'язку.

31 Єгова ніколи не ставив свою печатку схвалення на невірній людині або на тій, хто тільки частково невірний. Боже правило показує, що вірні люди давнини були схвалені завдяки своїй вірності; точно так само і представники царського дому і великої безлічі повинні довести свою вірність і відданість Господу. У Божій організації людей обирають і посилають для надання допомоги іншим, щоб вони краще розуміли свої привілеї в служінні Богові й Христу. Для них справа за малим - робити те, про що їх просять у служінні Господу. Істина не є продуктом якоїсь людини. Істина - це Слово Боже, яке через Ісуса Христа навчає Його народ. Господь дає тлумачення Своїм пророцтвам і спонукає публікувати їх. Тож обов'язок тих, хто посланий до зібрань Божого народу, звертати увагу на те, що публікується організацією Господа для допомоги та втіхи Його народу. Якщо когось посилають у зібрання, а він ігнорує або не визнає публікації Вартової Башти та теми, що розглядаються в ній, і замість них підставляє своє власне особисте тлумачення, то дії такої людини є беззаконними та невірними; беззаконними - через її нездатність або відмову бути слухняною до вказівок організації; невірними - через гордості та схильність підносити себе, а отже, нездатність захистити інтереси Царства. Людей посилають у зібрання не для того, щоб вони демонстрували свою власну освіченість і мудрість, і не для того, щоб демонструвати освіченість будь-якої іншої людини. Царство тут, і заповідь Господа для тих, хто стоїть у черзі на Царство, полягає в тому, що вони повинні йти і розповідати ці великі істини іншим як свідчення імені Єгови. (Матв. 24:14) Це про Бога, Його Царя, Його мету і Його істину потрібно розповісти людям. І якщо Господь спонукав опублікувати ці істини у Вартовій Башті, то той, хто не використовує або відмовляється використати їх і підміняє своїми власними ідеями чи вченнями, є беззаконним і невірним щодо обов'язків і зобов'язань, покладених на нього. Це не означає, що такий служитель повинен читати Вартову Башту зборам, але це означає, що він обговорюватиме, розглядатиме й роз'яснюватиме питання, що розглядаються у Вартовій Башті, та намагатиметься допомогти членам зібрань краще зрозуміти їх, щоб усі вони були краще оснащені для служіння Господу, як і було заповідувано.

32 Якщо людина займає становище представника Товариства Господа, Його організації на землі і, отже, бере участь у праці свідоцтва Господа, і ця людина ігнорує Вартову Башту та інструкції, які Господь дає в ній, та підміняє на свої власні індивідуальні ідеї щодо тлумачення пророцтва, прагнучи показати себе в очах інших, як науковця та поважного, то ця людина є неправильною у приділянні уваги та турботі про інтереси Царства. Така людина чітко підпадає під правило, встановлене натхненним Словом, а саме: "Хто вчить інакшого і не слідує здоровим словам Господа нашого Ісуса Христа і вченню про благочестя, той гордий, нічого не знає, але заражений [пристрастю] до змагань і словесних суперечок, від яких походять заздрість, чвари, лихослів'я, лукаві підозри. Порожні суперечки між людьми пошкодженого розуму, чужими істини, які думають, ніби благочестя служить для прибутку. Віддаляйся від таких". - 1 Тимофія 6:3-5

33 Якщо хтось не вірить, що Вартова Башта використовується Господом для передачі Його народу істини, то він не повинен намагатися служити в Божій організації. Якщо він справді вірить, що Господь використовує Вартову Башту, щоб поширювати свою істину своєму народові, то для того, щоб бути вірним, він буде старанно виконувати інструкції організації, і буде приділяти увагу питанням, викладеним у Вартовій Башті. Будь-який інший шлях веде до плутанини і поділу, що є як незаконним, так і невірним з його боку. Наполегливо слідуючи своїм власним шляхам і прийомам, що суперечать правилам Божої організації, він свого часу буде забраний геть із цієї організації.

34 Людина призначається на посаду керівника служіння в Товаристві Божого народу і отримує вказівки від Господньої організації щодо того, якими є її обов'язки. Якщо вона вірна і служить, бо любить Бога, цей слуга з радістю старанно виконуватиме вказівки організації. Керівник служби може думати, що він мудріший за будь-якого іншого члена організації Господа, але це не виправдовує його наполегливого прагнення чинити по-своєму, всупереч отриманим настановам. Служіння в організації не має на меті дати людям можливість блищати або демонструвати свої здібності. Організація Господа має бути і буде гармонійною та злагоджено працюватиме разом, а той, хто вносить розбрат, обов'язково буде видалений Господом. Тому ніхто не повинен намагатися панувати над своїми братами або керувати ними. Мета слуги Божого і його роботи - допомагати іншим, щоб усі в служінні виконували волю Божу до Його честі та слави.

35 Вірність також означає ретельне дотримання та старанність у виконанні покладених обов'язків. Іноді можна почути, як людина каже: "Я люблю Господа, і я так радий бути на боці Господа". Вона повинна йти далі цього. Вона повинна довести свою любов до Бога, а 'любов людини до Бога доводиться тим, що вона з радістю виконує Його заповіді'. (1 Іоанна 5:3) Якщо перед нею поставлено завдання або обов'язок служіння, а вона забудькувата, байдужа і недбала в його виконанні, то це явний доказ невірності з її боку. Це показує, що на нього не можна покластися. Не той, хто говорить: "Господи, я люблю Тебе", а той, хто виконує волю Господа, доводить свою вірність. (Матв. 7:21) Господь довірив Своєму народу Свої блага або інтереси Царства. Якщо ці інтереси ввірені їм, то особливий обов'язок слуги - старанно виконувати те, що йому доручено, і робити це як Господеві, і доносити до інших, що Царство тут і що все повинно бути підпорядковане Цареві і Царству. Яким би не було завдання, робіть і виконуйте його як для Господа. "І все, що робите, робіть від душі, як для Господа, а не для людей". - Колос. 3:23

36 Жоден слуга Господа не може ухилитися від свого обов'язку перед Господом, щоб догодити людям. Вірність означає, що людина повинна бути вірною, постійною і цілком відданою Богові та інтересам Його Царства, незалежно від того, що думають або говорять інші люди. "Не з видимою тільки послужливістю, як людиноугодники, але як раби Христові, виконуючи волю Божу від душі". - Ефесянам 6:6

37 Якщо на людину покладено обов'язок виконувати обов'язок в організації Господа і, щоб догодити якійсь людині, і щоб ця людина добре про неї думала, вона якимось чином іде на компроміс або не виконує повністю цей обов'язок із цієї причини, то вона в цьому разі невірна. Якщо людина використовує справедливі слова у зв'язку з виконанням свого обов'язку перед організацією Господа, але робить це для того, щоб викликати захоплення людей, то вона в цій мірі невірна Господу. (Юди 16) Той, хто зберігає свою невинність по відношенню до Бога, повинен бути за Бога і Його організацію в перший, останній і весь час, і це не озираючись на будь-яку людину, пов'язану з організацією або поза нею. Не має значення, як про вас судить людина. Суд Господа має першорядне значення. З цієї причини істинний слуга Божий сліпий до всього, крім того, що завгодно Господу. - Ісая 42:19

38 Якщо хтось думає легковажно ставитися до дрібниць, які доручено йому робити й виконувати, бо вони незначні, то це схильність до невірності. Вірність Господу вимагає від людини великої обережності й ретельності у виконанні обов'язку або у виконанні зобов'язання в організації Господа, яким би незначним воно не здавалося. Якщо на вас покладено якийсь обов'язок, і ви кажете: "це настільки маленька і незначна справа, що я дозволю це зробити комусь іншому", - це відсутність оцінки служіння Господеві та брак вірності й відданості. Чесність і сумлінність, виконання обов'язку чи обов'язків не є розвитком характеру, але саме це доводить, чи ми любимо Бога і Його організацію, чи догоджаємо собі або якійсь іншій істоті. Якщо бути невірним у дрібницях, то легко стати недбалим і невірним у важливіших справах. "Вірний у малому і багато в чому вірний, а невірний у малому невірний і багато в чому". (Луки 16:10) Правилом для всіх істинних послідовників Ісуса Христа має бути вірність у всьому.

39 У цей час суду людські істоти піддаються випробуванню: "Хто стане на бік Господа, незважаючи на всяких супротивників?" Тому вірні повинні бути постійними і незмінними, завжди демонструючи вірність і відданість Богові. Це питання було прямо поставлене перед Мойсеєм, і запис його дій зроблено для того, щоб показати, який правильний курс має обрати людина, щоб догодити Богові. Будучи вихованим у царській родині Єгипту, Мойсей міг отримати всі почесті й похвали, які люди могли б віддати іншому. Щоб отримати їх, він повинен був бути невірним Богові та його народу. Євреї були обраним народом Божим і були сильно принижені серед людей, і тому, що вони були Божим народом, вони страждали від рук сатани і його агентів. Мойсей вважав за краще розділити страждання, що обрушилися на його побратимів, замість того, щоб насолоджуватися багатствами великої світової держави. Він мав віру в Бога і зберіг свою непорочність. (Євр. 11:24-26) Мойсей був образом Господа Ісуса Христа. Мойсей і його вірні товариші відмовилися поступитися дияволу, але залишилися стійкими і вірними і отримали схвалення Бога. (Євр. 11:32-39) Таким чином, правило виразно встановлено.

40 Коли Ісус почав виконувати свою угоду, перше, що зробив диявол, - це спробував спонукати Ісуса бути невірним Єгові. Голодний і ослаблений після сорокаденного посту, Ісус міг би використати свою силу для приготування їжі, щоб освіжити своє тіло. Але навіть найменшого акту невірності Ісус не вчинив. У цій та інших спокусах, що послідували за нею, Ісус оголосив себе постійним і незмінним по відношенню до Бога і підвів підсумок усьому цьому, сказавши: "бо написано: Господу, Богу твоєму, поклоняйся, і Йому одному служи". (Матвія 4:10) Таким має бути правило всіх вірних послідовників Христа.

41 Тим, хто уклав угоду виконувати волю Божу, може здатися незначним вітати прапор і співати певні пісні вірності земним силам. Це, здавалося б, мала річ, але піддатися тиску і так салютувати, і приписувати спасіння будь-кому, окрім Бога Єгови, - це акт невірності Богові. Ті, хто перебуває в заповіті з Богом, добре знають, що порятунок, безпека, захист і благословення походять тільки від Бога і Його Царства, і що немає нікого іншого. Салютувати прапору і людям - означає приписувати їм спасіння, що є невірністю Богові. Протягом останніх двох років це випробування було особливо на людях Єгови в Німеччині. Деякі з них впали під випробуванням, в той час як інші залишилися вірними і твердими, воліючи страждати від тюремного ув'язнення, ударів і смерті, ніж бути невірними Богові та Його Царству. Вони обрали мудрий шлях. Про вірних людей давнини, які стійко витримували гоніння, написано, що "світ не був вартий їх"; і точно так само слід сказати, що тих, хто сьогодні витримує гоніння і залишається твердим, незмінним і вірним Богові, світ не вартий.

42 Диявол обрушив на Ісуса всі свої жорстокі та злі сили, щоб змусити Ісуса припинити нести людям послання Отця. Ісус стояв твердо і непохитно, завжди залишаючись вірним. Звинувачений у заколоті та державній зраді, засуджений без будь-яких доказів, Він був посланий на безславну смерть політичними правителями, щоб заспокоїти кровожерливе духовенство, яке допомагало дияволу як його видимі агенти. Ісус залишився вірним і непохитним, і тому Бог дав йому титул "Вірний і Істинний". Ісус попереджає Своїх послідовників, що вони повинні бути піддані таким же гонінням. (Івана 15:19, 20) Бог дозволяє дияволу продовжувати такі нечестиві гоніння до кінця його часу, і це дає людині можливість довести свою непорочність, довести, що диявол брехун, і взяти участь у виправданні Божого імені. Поки народ Його заповіту проходить через ці жахливі випробування, Єгова продовжує говорити їм: "Бог береже вірних". (Псалом 31:23) Невірні загинуть.

43 Настав час вирішального випробування для Божого народу, тому що сатана знає, що його час до останньої сутички обмежений. Невірні підуть на компроміс і ухиляться від спірного питання. Справжні та вірні залишаться постійними, твердими та непохитними, незалежно від того, що люди можуть зробити з ними. Вони не боятимуться людини, яка може тільки вбити їх, але боятимуться Бога, здатного знищити саме їхнє існування. Вони не зречуться Господа і не залишать Його організацію, але залишаться вірними та істинними і отримають Його схвалення. (Матв. 10:26-35) Тим, хто на боці Господа, і тому перебуває в завіті з Господом, Ісус каже: "Не бійся нічого, чого тобі треба буде зазнати. Ось, диявол ввергатиме з-поміж вас у в'язницю, щоб спокусити вас, і матимете скорботу днів десять". - Об'явл. 2:10

44 Це не означає, що людина повинна просто вірити в Бога та Ісуса Христа і продовжувати вірити доти, доки смерть не наздожене її. Це означає, що вірні послідовники Ісуса Христа, за Його благодаттю, залишатимуться вірними й незмінними, віддаючи Богові й Христу повну й цілковиту відданість, постійну, непохитну й непорушну любов, і такими вони залишаться навіть тоді, коли зійдуть у смерть. Вони будуть вірні Богові та Його Царству, коли все буде спокійно, і будуть вірні, коли проти них виступатимуть багато людей, і йтимуть до кінця. Вони будуть вірні посеред скорбот і гонінь, відмовляючись піддаватися диявольському впливу і відмовляючись йти на компроміс з будь-якою частиною сатанинської організації. Вони будуть стійко зберігати свою непорочність навіть до останнього подиху. Люди вмирали вірними один одному за неправедну справу. Наскільки більший привілей померти вірним Богу і за Його праведну справу!

45 Вірний і істинний послідовник Ісуса Христа, який зрештою буде в царському домі Божому, докладе всіх зусиль, щоб "зберігати заповіді Отця свого", і буде обережним, щоб не залишити закон Божої організації. Через таку любов до Бога і Його закону ніщо не змусить їх перечепитися і відвернутися від Божої організації та служіння їй. Будь-яка частина інтересів Царства, довірена такій людині, нехай навіть найменша, ретельно охоронятиметься, оберігатиметься, захищатиметься, а обов'язки та зобов'язання, у зв'язку з цим, чесно виконуватимуться та здійснюватимуться. Жодні відхилення від вірного виконання обов'язку не допускатимуться чи дозволятимуться; не потрібно згладжувати кути, щоб догодити людям чи отримати їхні добрі побажання; не потрібно йти на компроміс із дияволом чи будь-якою частиною його організації. Вірність у виконанні всіх обов'язків, сталість і незмінність, правда і непохитність - такою буде їхня лінія поведінки.

46 Бог каже, що Він ненавидить того, хто "сіє розбрат між братами". Ті, хто постійно нарікають і скаржаться на Божу організацію, а також ті, хто наполегливо слідує своїм самолюбним бажанням, викликають розбрат серед братів. (Притчі 6:16-19; Юда 16) Тих, хто заподіює зло і чинить беззаконно, Господь збере і кине в темряву зовнішню. Це Він уже показав у своїх стосунках із деякими з них. Сини Божі, які отримали Його визнання, повинні жити разом у мирі й уникати чвар. (Псалом 133) Престол більшого Давида встановлений, і суд тепер у розпалі, і ті, хто з дому Господнього, скажуть: "Нехай буде мир у стінах твоїх, добробут - у палатах твоїх! Заради братів моїх і ближніх моїх кажу я: "мир тобі!" Заради дому Господа, Бога нашого, бажаю блага тобі". (Псалом 122:7-9) Справжні й вірні збережуть свою непорочність, і тому стоятимуть пліч-о-пліч, б'ючись за добру звістку Царства, дбаючи й оберігаючи інтереси Царства, залишаючись вірними й відданими один одному, вірними Богові, і так триватиме до самого кінця. Вони 'ні на хвилину не здригнуться перед своїми супротивниками', але будуть відважно, твердо і мужньо стояти за Господа. Їхня 'безстрашність тепер слугуватиме вірним знаком ворогові його прийдешньої загибелі', а для вірних 'їхня відвага буде вірним знаком спасіння від Бога!'. - Филип. 1:28, 29

47 Єгова дав своє Слово, що Він збереже тих, хто зберігає свою непорочність щодо Нього. 'Вірний той, хто обіцяв, і Він виконає це'. (1 Фесал. 5: 24) Вірний той, хто покликав вас, і Він виконає свої цілі, і виправдає своє святе ім'я, і дасть своїм вірним участь у Його виправданні.

ПИТАННЯ ДЛЯ ВИВЧЕННЯ

1, 2. Чого вимагає Єгова від тих, кого Він робить членами свого царського дому? Ідентифікуйте батька, матір і сина, згаданих у Притчі 6: 20. Чому вони так позначені?

3, 4. У чому сенс лояльності та вірності? Як тільки можна бути вірним і відданим Єгові?

5-7. Що таке закон Єгови? І що мається на увазі під Його досконалістю? У чому сенс Псалма 40:8? Застосуйте Псалом 1: 1, 2 разом із Псалмом 37: 30, 31.

8. Проілюструйте взаємозв'язок між "заповіддю" і "законом" Єгови.

9. Що мається на увазі під 'вимовлянням імені Бога всує'? І який результат такого курсу дії?

10-12. Кому і для кого Єгова дає особливу заповідь, записану у Вихід 20: 3? Вкажіть на важливість глибокого розуміння цієї заповіді в даний час.

13-16. Покажіть тепер важливість правильного розуміння і ретельного застосування Притчі 6:20 і 3:5, 6, а також Псалма 111:10 і Притчі 6:23, 8:13 і 13:14. Для якої ситуації передбачені Притчі 1:22, 23, 25, 26?

17-19. Від кого і як народ Господній отримує духовну їжу? Що потрібно робити з настановами і викриттями, які Господь дає зі Свого Слова через призначених Ним земних служителів? Який результат дій людини в цьому відношенні?

20, 21. Що говорить Писання про те, як правильно чинити навіть перед обличчям передбачуваної або фактичної несправедливості?

22, 23. Застосовуйте біблійне застереження проти ідолопоклонства. Яким чином запис про Люцифера слугує для настанови та застереження інших?

24-27. Вкажіть на інші місця Писання, які також підкреслюють незмінність правила, проголошеного у Повторенні Закону 7:9, 10. Покажіть, чи зрозуміло духовенство мету Єгови щодо людства.

28. За допомогою священних Писань покажіть, що біблійний запис "прикладів" і "зразків" вірності та невірності - це більше, ніж історія. Яке непорушне правило ми бачимо тут знову?

29, 30. Проілюструйте можливість прийняття самолюбного бажання за любов. Що є доказом справжньої любові до Бога?

31-34. Яким є правильне ставлення і порядок дій для тих, кого Товариство посилає в зібрання Божого народу, з огляду на мету, для якої вони послані? А також для тих, хто призначений на посаду директора зі служіння в зібраннях?

35. Поясніть, чи є любов до Господа і перебування на боці Господа вірністю.

36, 37. Застосуйте до Ефесян 6:6.

38. Як ставлення людини до дрібниць вказує на її вірність або її відсутність? Як Ісус висловив це питання?

39, 40. Якому випробуванню піддаються зараз людські створіння? Як Мойсей впорався з цим випробуванням? Як Ісус впорався з цим випробуванням і показав приклад своїм вірним послідовникам?

41, 42. Поясніть, чи впливає на вірність Богові вітання прапорів чи ідолів, чи спів пісень вірності земним силам. Яку настанову в цьому відношенні можна знайти в курсі та досвіді Ісуса?

43, 44. Застосуйте Об'явлення 2:10. Чому його правильне розуміння зараз таке важливе?

45-47. Яким тепер буде становище і порядок дій усіх тих, хто в кінцевому підсумку опиниться в царському домі Єгови?

НАРОД І СЛУГА ЄГОВИ

Сьогодні земля, здається, забула Єгову Бога. Воістину, слова псалмоспівця застосовані тепер до агентів сатани, які вдають із себе християн: "у всіх помислах його: "нема Бога!" (Псалом 10:4) Нині людська політика, людська жадібність, становище влади і багатства принесли свої жнива повною мірою. У нинішній час, хоча серед так званих "християнських" громад існує багато сповідань, думки людей, які складають "організоване християнство", далекі від Бога. Їхні думки не тільки віддалені від Бога, але таке лицемірство відкрито практикується в ім'я Господа, яке кидає тінь на Його ім'я, що робить за необхідне для Господа знищити організацію землі, як Він знищив світ або нечестиву організацію під час великого потопу в день Ноя. Останні справді є 'губителями землі', як назвав їх Ісус. (Об'явл. 11:18) Люди самі винні в тому, що їм не вистачає знань про Єгову. У них була можливість слідувати вченням Єгови, а не за лукавим і його земними лідерами, але їхня жадібність і егоїзм призвели до того, що вони забули Бога. Курс стародавнього Єгипту пророкує курс усього світу. У колишні часи в це був залучений тільки Єгипет, а тепер залучений весь світ. Сьогодні бідні пригнічуються можновладцями. Релігійні вчителі залякали багатьох людей і обтяжили їх кошмаром вічних мук, тоді як інші настільки розчарувалися у своїй релігії, що повністю відвернулися від Бога.

Видима організація сатани, що складається з релігійних, комерційних і політичних елементів, згадується в Писанні під символом дикого звіра. Багато хто з людей, чи то з примусу, чи то за вибором, мають "накреслення звіра" (Об'явл. 13:16) у тому, що вони подумки й активно підтримують організацію диявола. Є мільйони людей у так званому "організованому християнстві", які підтримують злі справи і лицемірні практики "організованого християнства". Багато інших мільйонів перебувають у підпорядкуванні у страху. Вони стверджують, що є народом Господа; але своєю поведінкою, відкрито або мовчазно схвалюють поведінку лідерів, які зневажають Бога, і цим вони доводять, що є тільки 'так званим' народом Божим, а не Його народом насправді.

Єгова через свого пророка передбачив цей стан, який ми тепер бачимо існуючим у світі. Про цей час написано: "Бо між народом Моїм перебувають нечестиві [священнослужителі, котрі прикидаються, що представляють Бога, але насправді ганьблять Його ім'я]: стоять на сторожі, як птахоловці, припадають до землі, ставлять пастки та ловитимуть людей [вони втягують людей до своїх організацій, незалежно від того, чи мають вони віру в Бога, чи ні]. Як клітка, наповнена птахами, будинки

їх [організації] сповнені обману; через це вони [духовенство, вожді та головні з їхніх отар] і піднеслися й розбагатіли, стали огрядними, жирними, переступили навіть усяку міру в злі [вони підморгують нечестивим вчинкам політиків та великого бізнесу, а також проповідникам], не розбирають судових справ [праведно], справ сиріт; благоденствують, і справедливій справі жебраків не дають суду". Народу потрібна істина, але вони не дають її йому; вони не розглядають належним і праведним чином те, що потрібно народу. Вони годують їх політикою, так званою "наукою" та іншими подібними продуктами. Так Господь описує жалюгідний стан "організованого християнства" нашого часу. Ніколи раніше в ім'я Господа не практикувалося таке лицемірство. Тоді Бог повелів своєму пророкові сказати далі: "Невже Я не покараю за це, каже Господь, і чи не помститься душа Моя такому народові, як цей? Дивовижне і жахливе коїться в цій землі ["християнський світ", або "організоване християнство"]: пророки [духовенство] пророкують неправду, і священики [ті, що відгукнулися на Божий поклик та були в лінії на Його царствений сан] панують через їхнє заступництво, і народ Мій [удаваний] полюбляє це. Що ж ви будете робити після всього цього?" - Єремія 5:26-31

Бог оголошує через свого пророка Єремію про свій намір відвідати "організоване християнство" в такий смутний час, якого людина ніколи не знала. Однак Бог не зробить цієї дії без належного попередження. Він вказує, що час для такого повідомлення або для свідоцтва, яке має бути дане, має бути незадовго до великого лиха.

Для виконання своєї роботи з надання такого свідчення, Бог повинен мати звуковий інструмент або деяких людей, які будуть Його свідками. Ця робота відповідає тому, що було зроблено Мойсеєм, коли він постав перед фараоном Єгипту. Люди перебувають у невігластві та пригноблені, і тепер Господь вживе заходів. У цей час Бог не спорудив окрему людину для виконання своєї роботи, але Він спорудив спільноту вірних послідовників Ісуса Христа, яких Він називає своїми "слугами". Ті, хто йде, щоб зробити цю "службу", є тими, хто став вірними і схваленими Господом під час приходу Його до храму, і таким Він доручив роботу зі свідчення; і Бог призначив їм виконати її.

Люди, взяті в ім'я Єгови, повинні бути тими, кого Він використовує і буде використовувати, щоб інформувати правителів і народ про свої цілі. Прийшовши в Сіон і збудувавши його, і привівши своїх вибраних до стану храму, Господь повідомляє їм, що є робота, яку вони повинні виконати, і що така робота полягає в тому, щоб давати свідоцтво імені Єгови, Бога, і говорити про Його цілі відносно нечестивої організації та про Його мету відносно людей.

З цього випливає, що ті, хто взятий, щоб свідчити про ім'я Єгови, будуть слугами Всевишнього. Про свого "слугу" Бог повелів своєму пророкові написати, сказавши: "Ось, Син Мій, Якого Я тримаю за руку, обраний Мій, до якого благоволить душа Моя. Покладу дух Мій на Нього, і сповістить народам суд". - Ісая 42:1

Слуга, згаданий цим пророком, - це Ісус Христос, на якого Господь поклав свій дух після Його хрещення в річці Йордан. "Христос" означає помазаник, і тому всі ті, хто приводяться в Тіло Христове та отримують помазання святого духа і тим самим стають причасниками Христа, стають частиною цього Слуги. Бо у своєму натхненному посланні до Галатів апостол Павло говорить християнам: "Авраамові та його насінню були дані ці обітниці. Він [Єгова Бог] сказав... і твоєму насінню, яке Христос. Бо всі ви в Христа охрещені, у Христа зодягнулися. Немає ні юдея, ні грека; немає ні невільника, ні вільного; немає ні чоловічої статі, ні жіночої: бо всі ви одне у Христі Ісусі. Якщо ж ви Христові, то ви насіння Авраамове і спадкоємці за обітницею" Єгови Бога. (Галатам 3:16, 27-29, англ. Біблія KJV) Коли 1918 року (н.е.) Господь Ісус прийшов до Свого духовного храму, розрахувався зі Своїми слугами і знайшов там деяких вірних, Він схвалив цих вірних. Вони показані в пророцтві Ісаї як вбрані в шати правди і ті, що отримали ризи спасіння. (Іс. 61:10) "Ризи порятунку" визначають їх як членів "слуги" Всевишнього, а "одяг правди" показує їх як схвалених слуг Господа.

Помазання Святого Духа - це доручення ... (в англ. журналі не відскановано це речення, - прим. перекл.) робота, яку треба робити, і члени Його тіла повинні брати участь у роботі, тому що вони становлять частину "слуги". Як Ісус оголосив, що Він прийшов у світ, щоб свідчити про істину, так і помазані члени Його тіла повинні свідчити про істину. Доручення, дане таким помазанникам, підтверджує цей висновок. Заява про повноваження, викладена в цьому дорученні, відноситься до всіх, хто є помазаником Господа і хто зодягнений в одяг праведності.

Слід зазначити, що доручення, отримане через помазання, передбачає, що "слуга" повинен "благовістити благу звістку лагідним [або тим, кого навчають], зцілювати тих, хто розбитий серцем, проповідувати полоненим визволення, а в'язням - відкриття в'язниці", "проповідувати сприятливе Господнє літо та день відплати нашого Бога, утішати всіх, хто нарікає". (Ісая 61:1, 2) Це доручення є широким і всеосяжним, але ще більш конкретно визначається іншими пророцтвами Господа. Оскільки це доручення стосується всього Христа, має настати час, коли Христос дасть свідоцтво про Божу відплату. Безсумнівно, що помста Божа має бути явлена проти ворожої організації, і мета свідоцтва про неї полягає в тому, щоб попередити людей, як правителів, так і народ, щоб вони могли мати змогу довідатися, що Єгова - Всемогутній Бог, і відокремитися від ворожої організації до того, як станеться її знищення.

Саме 1914 року Господь Ісус отримав своє Царство і почав здійснювати свою царську владу. Вигнавши сатану з неба, Господь прийшов у Свій храм і дав доручення Своїм вірним слугам. Про це свідчать Його власні слова в притчі про міни і таланти. (Матвія 25:14-30; Луки 19:11-27) Саме цій визнаній спільноті, приведеній до храму, Господь присвячує всі Його інтереси Царства на землі. Про це сам великий Пророк Ісус сказав: "Тому й ви будьте готові, бо в яку годину не думаєте, прийде Син Людський. Хто ж вірний і розсудливий раб, якого пан його поставив над слугами своїми, щоб давати їм їжу вчасно? Блажен той раб, якого пан його, прийшовши, знайде таким, що чинить так; істинно кажу вам, що над усім майном своїм поставить його". - Матвія 24:44-47

Саме цьому класу слуг Господь каже "над багатьма поставлю тебе", згідно із зображенням, наведеним у притчі про таланти. Саме цей клас був обраний Господом Богом як 'народ в ім'я Його', і оскільки вони були обрані 'в ім'я Його', то їхня робота обов'язково повинна полягати в тому, щоб свідчити про Його ім'я. Це клас, описаний учнем Яковом на з'їзді в Єрусалимі.

Клас вірних на землі, люди, взяті в ім'я Бога, становлять, образно кажучи, "ноги" Ісуса Христа, бо вони є останніми членами Його тіла на землі. Для таких людей стає привілеєм бути особливими свідками Бога. Це в точності відповідає пророцтву Ісаї (52:7), в якому сказано: "Як прекрасні на горах ноги благовісника, що звіщає про мир, що звіщає про радість, що проповідує про порятунок, що промовляє до Сіону: "Воцарився Бог твій!"

Це клас, який особливо свідчить про те, що народ або Царство Господнє народилося або почалося, і що Бог через Ісуса Христа почав своє царювання. Ті, хто є членами Сіону, який є Божою організацією, кажуть один одному: "Твій Бог царює!". Саме цей клас вірних слуг складає Божих сторожів. Вони слідкують за виконанням пророцтв; і, спостерігаючи, вони переконуються в Божій волі і кажуть одне одному те, що вони бачать, а також кажуть іншим, хто має бажання почути; і це точно відповідає словам пророка: "Голос вартових твоїх, вони піднесли голос, і всі разом радіють, бо на власні очі бачать, що Господь вертається до Сіону". (Ісая 52:8) Завдяки блискавкам божественної істини, що спалахують від Єгови Бога на Ісуса, Главу храмового класу, члени класу храму осяяні, і Слово Боже осяяно, і вони бачать істину точно в гармонії один з одним; і разом вони радісно дають свідоцтво, оспівуючи хвалу Єгові Богові та Його Царству.

ЛИСТИ З ПОЛЯ

ПРОЯВ БЛАГОСЛОВЕННЯ ЄГОВИ

Дорогий брате Рутерфорд,

На щорічних зборах Сіднейської [N. S. W., Австралія] спільноти було вирішено передати вам нашу любов і запевнити вас, що спільнота цілковито підтримує вас у вашому керівництві земною частиною організації Єгови і що ми всі рішуче налаштовані продовжувати велику боротьбу, хай би що трапилося. Також було вирішено надіслати вам звіт про роботу за рік, що щойно закінчився.

У доданій відомості цифри за 1933, 1934 і 1935 роки показані поруч, а в четвертій колонці наведено приріст 1935 року порівняно з 1934 роком. Благословення Господнє було над нашими зусиллями, і, з Його милості, ми змогли розповсюдити за 37 777 годин 94 908 примірників літератури. Кількість годин на місцях була майже на 11 000 більшою, ніж 1934 року, а кількість розповсюдженої літератури збільшилася на 40 217 примірників. Робота з транскрипції набирає обертів, і інтерес до неї настільки великий, що для її виконання потрібна справжня старанність.

Вартова Башта про "велику громаду" підстьобнули нас бажанням якнайшвидше виконати цю роботу, щоб люди доброї волі могли якомога швидше дізнатися про Царство Боже. Вечірня робота з фонографами відкриває шлях для зібрань із транскрипційними апаратами. Групи проповідників працюють по двоє, і там, де проявляється інтерес, даються лекції з фонографами. Ставлять запитання, і замість того, щоб витрачати багато часу на відповіді, пропонують провести додаткові лекції під час другого візиту. Це відкриває шлях для лекцій з транскрипції.

Робиться все можливе, щоб залучити Іонадавів до роботи, і цього року кількість сповіщувачів збільшилася на 74. Для кожної спеціальної спільноти розсилається форма квоти, щоб кожен сповіщувач міг вказати, які дні, час доби і загальну кількість годин він сподівається провести в полі. Усі зацікавлені сторони систематично заохочуються та отримують можливість брати участь у роботі.

Ми вдячні Єгові за Його явне благословення і за керівництво, яке ми отримуємо в роботі через Вартову Башту та інші засоби. Нехай Господь продовжує благословляти вас, коли ви сміливо проголошуєте Його цілі.

ГОТОВНІСТЬ ПЕРЕДАТИ КОРИСТЬ

Дорогий брате Рутерфорд,

Ваш лист до піонерів від 5 листопада перебуває у нас під рукою, і його зміст взято до відома.

Із глибокою вдячністю ми приймаємо цей лист. Ми, піонери, тут, у нашій групі, живемо дуже добре. У нас немає причин скаржитися або відчувати, що нам було важко.

Наш метод полягає в такому: Наші друзі в Маунт-Лукаут - це одна сім'я. Вони вирощують на фермі багато овочів, щоб ми могли прогодуватися. Час від часу вони привозять нам невеликі вантажівки з тим, що нам потрібно. Це підтримує нас, і ми знаємо, що в нас достатньо провізії, поки вона в них є.

Ми дуже цінуємо все, що ви для нас зробили, і я не писав вам про це, просто тому що відчував, що ваш час дуже дорогий, і те, що я можу сказати, не матиме для вас жодної цінності.

Але коли до моїх рук потрапив останній лист про те, що сім'я з Вефіля погодилася піти на скорочення свого утримання, яким би воно не було, заради нашого блага, або, інакше кажучи, щоб праця Господа продовжувалася на полі, я не міг утриматися від висловлення наших почуттів.

Передайте родині нашу найглибшу вдячність.

Ми з такою ж готовністю віддамо те скорочення, яке нам дозволено, якомусь іншому піонеру, який потребує цього більше, ніж ми.

Ваші з Його милості,

C. G. Shawver,

W. G. Shawver,

Грейс Шоввер, "Піонери".

ТІЛЬКИ ЄГОВА ЗДАТНИЙ

Дорогий брате Рутерфорд,

Ми хочемо висловити вам нашу вдячність за вашу люб'язність, надану піонерам у вашому нещодавньому листі, який ми отримали разом із "Директором", випуск від 1 листопада. Тільки такий Бог, як Єгова Бог, здатний зміцнювати і радувати серця своїх людей. Як ми дякуємо Йому за Його люблячу доброту і за тих, хто дозволяє Йому використати їх, щоб підготувати і вкласти в наші серця чудові засоби, щоб увесь світ довідався, що Він, Єгова Бог, єдиний істинний Бог, і що разом із вами та вашими невтомними зусиллями з годівлі Його овець ми можемо бути вірними співпрацівниками у справі захисту імені Єгови.

Подякувавши вам за вашу любов і ревну працю для всіх істинних людей Божих, ми надсилаємо вам нашу християнську любов, завжди молячись про Божий захист і чудову силу для продовження роботи.

Брат і сестра Wm. C. Barbee, піонери.

СВІТЛО СЯЄ ЯСКРАВО

Дорогий брате Рутерфорд,

Я хочу висловити Вам і Товариству свою сердечну вдячність за щойно ухвалене чудове рішення, як зазначено у Вашому листі від 5 листопада, розісланому всім піонерам, щоб допомогти їм продовжувати служіння на місцях.

Так добре помітно, як яскраво сяє світло на Сіоні останніми кількома роками, як зростає наше завзяття, і поліпшення в штаб-квартирі для розв'язання сучасних проблем служіння також збільшуються, такою разючою мірою, що ми, піонери, ледве встигаємо, РАДІЮЧИСЬ!

Нехай сила, керівництво, захист і любов Єгови продовжують зберігати вас вірними до кінця, це моя молитва.

Радіючи, привілею брати участь у Його служінні, я - Твій у Його служінні з Його милості,

T. R. Weeks, піонер.

МАШИНИ - ЧУДОВА ДОПОМОГА

Дорогий брате с.І.,

Ваш добрий, люблячий лист був прочитаний і перечитаний, і він зворушує наші серця, коли ми дізнаємося й усвідомлюємо любов і єдність народу Господнього, що проявляються в бажанні дорогої сім'ї Вефіля пожертвувати ще більше, щоб ця частина армії Гедеона могла продовжувати активність. Ми часто обговорюємо байдужість, протидію, величезну кількість книжок, що вже перебувають у руках людей, зношеність нашого устаткування і ставимо собі питання, як довго ми зможемо продовжувати користуватися привілеєм свідчити в ім'я Єгови про руйнування диявольського театру. Ми завжди закінчуємо наші обговорення, кажучи, що якщо Господь, наш Начальник, вважає нас гідними цього привілею і хоче, щоб ми продовжували, то він зробить так, що ми зможемо це здійснити. І це так.

Ми розглядаємо цю останню провізію як дану Господом і виражену через Його народ. Будь ласка, передайте всій родині нашу вдячність і подяку за їхнє милосердя в цій дії від нашого імені. Ми також хочемо подякувати вам за численні подарунки у вигляді Щорічників, томів, Вартової Башти, Золотого віку та інших речей, які ви так люб'язно дарували нам у минулому. Ми не часто пишемо вам про нашу вдячність, але не думайте, що ми її не відчуваємо. Ваш час дорогоцінний, як і наш, тому ми не пишемо багато.

Нещодавно в нас стався випадок, який показує, наскільки божевільний сатана і як ревно його агенти намагаються зупинити роботу свідчення. Сестра з нашого табору свідчила одній пані в Бакслі, яка дещо розхвилювалася і звинуватила нас у тому, що ми комуністи, виступаємо проти уряду і руйнуємо церкви. Жодні пояснення не змогли довести їй, що ми за Боже Царство і проти всіх, окрім диявола і його неправедного правління. 'Ніхто так не сліпий, як ті, які не хочуть бачити'. Наступного вечора на нас чекав комітет із чотирьох осіб. Один із них був директором школи, чоловік вищезгаданої леді, і всі вони представляли Американський легіон. Вони намагалися заманити брата Бовена в пастку, щоб він сказав щось, що вони могли б витлумачити як слова проти уряду; але Господь був із нами, про що не знали наші обвинувачі. Вони закінчили своє розслідування, взявши сім буклетів для відправки в штаб-квартиру Американського легіону. Ми могли тільки посміятися, знаючи, що в Американського легіону було багато свідчень і що вони розділилися між собою. Наш сусід - один із них, і він був здивований і незадоволений діями своїх братів-легіоністів.

Тепер кілька слів про транскрипційні машини та фонографи. Як чудово вони допомагають привернути увагу людей і поширити книги! Чотири з половиною хвилинні лекції відповідають на багато питань, що виникають. А тепер ще й записи пісень вселяють радість у серця самотніх піонерів, яким доводиться нелегко. Але й інші люди висловлюють свою вдячність за солодку музику. Коли улюблений солодкомовний співак Ізраїлю повернеться на землю, йому доведеться потрудитися, щоб перевершити квартет Вартової Башти в співі своїх власних солодких псалмів.

Будьте впевнені в нашій любові та співпраці.

W. L. Bowes,

Місіс В. Л. Боуен,

Місіс Етвуд Сміт,

Mrs. Edith S. Bartlett, піонери.

НЕМАЄ БІЛЬШОГО ПРИВІЛЕЮ

Кохані брати,

Ми хочемо скористатися цією можливістю, щоб висловити нашу вдячність за жертву сім'ї Вефіль для користі піонерів, і за просування інтересів Царства. Запевняємо вас, що вважаємо великим привілеєм стояти з Христом Ісусом і битися пліч-о-пліч з такими доблесними воїнами, і разом брати участь у проголошенні імені Всемогутнього Єгови по всій землі. Ми дякуємо Єгові за цей прояв Його любові і радіємо з того, що ви, Його свідки в домі Вефіль, можете розділити з нами наше служіння. Ми вдячні за цю демонстрацію єдності Божої організації. Ми молимося про те, щоб кожен з нас, і ви, могли взяти участь у виправданні імені Єгови, і знаємо, що в жодної істоти не може бути більшого привілею.

Ми залишимося, з його милості, с.І.

Леонард К. Робертс,

Маргарита Робертс,

Eva J. Davis, піонери.

РАДІСТЬ І СИЛА В ЄГОВІ

Дорогий брате Рутерфорд,

Ваш лист від 5 листопада отримано, і я хочу висловити свою щиру подяку за подальші зусилля з боку дорогої сім'ї Вефіль у співпраці з піонерами в поширенні послання Царства для виправдання слова та імені Єгови. Я впевнена, що це означає для них справжню жертву; але, дорогий брате, це означає життя для помазаних, і ця служба означає те ж саме для мене. Жодна жертва не здається занадто великою, коли вона дає нам привілей брати участь у виправданні імені Єгови.

Це вимагає реальних зусиль, щоб продовжувати служити в наші дні, але коли ми чуємо про досвід піонерів в інших країнах, наші труднощі - ніщо.

Моя радість і сила - у нашому великому Єгові та силі Його могутності, і я славлю і дякую Йому за всі Його чудові благословення.

Будь ласка, передайте мою любов і вдячність дорогій сім'ї Вефіля за їхню допомогу; і, молячись про те, щоб Господь і далі був прихильним і благословляв вас, дорогий брате, я зростаю в пізнанні,

Ваша для Єгови і Його Виправдателя,

Місіс Лілліан Сперрі, піонерка.

ЙОГО СЛАВНА РОБОТА

Дорогий брате Рутерфорд,

Ніколи ще ми не були так щасливі у справі свідчення на виправдання імені Єгови, як зараз.

У наших серцях було бажання написати вам і висловити нашу сердечну подяку за чудову допомогу піонерам з часу з'їзду в Атланті, завдяки якій ми змогли бути присутніми на ньому.

Звісно, радість (олія в наших світильниках) зараз понад усе в наших серцях і, здається, запевняє нас, що ми можемо й надалі прославляти Його ім'я, свідчачи про дивовижні істини, які ллються з приготованого для нас столу.

Ми ніколи не забуваємо, що всякий добрий і дорогоцінний дар походить від Того, Хто віддав Свого Сина, щоб ми мали життя. (Римлянам 6:23) Але ми хочемо висловити свою вдячність вам, видимим представникам глави організації Єгови на землі, а також кожній дорогій людині у Вефілі, яка своєю безкорисливістю допомогла уможливити користь для піонерів.

Нехай Господь дасть вам силу духу і тіла, щоб продовжувати Його славну роботу, і нехай ми будемо благословенні як Його справжні свідки.

З великою любов'ю,

Євгенія Гаррісон,

Сід Гаррісон,

Розанна Дрітц,

Делла Словек, піонери.

ВИКРИТТЯ ПОМИЛКИ - ОБОВ'ЯЗОК

Джентльмени,

Будь ласка, передайте судді Рутерфорду мою високу оцінку чудової промови про "чистилище", виголошеної ним по радіо в неділю, 8 грудня.

Викриття помилок - один з обов'язків християнина, і суддя Рутерфорд мужньо виконав свій обов'язок. Хотілося б, щоб християнські церкви загалом мали такий самий дух і мужність.

З повагою,

Вільям Г. Прайс.

ВИКОНУЮЧИ ВОЛЮ ЄГОВИ

Дорогий брате Рутерфорд,

Ми отримали ваш лист від 5 листопада, написаний піонерам.

Дозвольте нам висловити нашу глибоку вдячність за безкорисливе ставлення, виявлене сім'єю Вефіль, щоб допомогти піонерам просуватися вперед у роботі.

Ми безмірно вдячні Єгові за те, що пов'язані з Його організацією, і за привілей бути провісниками для Царя і Його Царства.

Як ми раді отримати Вартову Башту! Вона дає нам більшу рішучість, ніж будь-коли, продовжувати велику кампанію; тому що ми знаємо, що виконуємо волю Єгови,

Ми завжди пам'ятаємо про тебе в наших проханнях до Єгови.

Ваші в служінні Царству,

M. J. Televiak,

F. M. Televiak, піонери.